ACEST FILM ESTE INSPIRAT DE OAMENI ŞI EVENIMENTE ADEVĂRATE
- Sînteţi gata? - Da.
Pe locuri. Fiţi gata.
Start!
Tocană, Dr Garrigan?
Tu vrei, Dr Garrigan?
- Mă gîndeam că... - Mamă.
..dacă tot avem ceva de sărbătorit, am putea bea un păhărel.
Vin de Xeres, da? Minunat.
- Sîntem foarte mîndri de tine, Nicholas. - Foarte mîndri.
Nu ai o diplomă la fel de bună ca a mea, dar, oricum, este respectabilă.
Eşti doctor de familie. Îţi spun eu, Nicholas, ai ales o viaţă bună.
Ridicaţi amîndoi paharele, vă rog,
un toast.
Pentru tată şi fiu.
Pentru un viitor îndelungat împreună.
Nicholas, eşti bine?
Sînt bine.
OK, unde pui degetul prima oară, acolo pleci.
Primul loc unde pui degetul, acolo pleci.
Canada.
UGANDA
De ce sînt soldaţi pe stradă?
- Vorbeşti engleză? - Da.
Ce fac soldaţii?
Armata preia controlul. E lovitură de stat.
- Lovitură de stat? Sîntem în siguranţă? - Sigur.
Ei sînt oamenii Generalului Amin. El luptă pentru oameni. E o zi fericită pentru noi.
- El este? - Da.
- Ce faci în Scoţia? - Sînt doctor.
Mă gîndeam că pot să-mi practic meseria aici.
- Maimuţe. Uite acolo sus, Tolu. - Aveţi maimuţe în Scoţia?
Nu. Nu avem maimuţe în Scoţia.
Nu. Dacă aveam maimuţe în Scoţia, probabil că le găteam la ceaun.
Aici cobor.
Sînt doctor detaşat în străinătate.
**ULTIMUL REGE AL SCOŢIEI**
Dr Garrigan.
- Dr Merrit? - Nu. Sînt Sarah, soţia lui David.
- Bună. - David a fost chemat la o urgenţă.
- Sper că nu e serios. - E normal aici. Ai călătorit bine?
- Ştii, a fost... - Tare nasol?
Aveai o capră în spate şi o subţioară în faţă.
Ultima oară cînd am călătorit aşa, aproape m-am asfixiat.
Hai, treci în maşină.
- Am aşteptat şi ieri autobuzul. - Da?
Am fost puţin îngrijoraţi, am crezut că ai fost prins în lovitura de stat.
Apropo. Acum e oficial. Obote a picat. E peste tot la radio.
Cine e Obote?
- Fostul preşedinte. - Da. Şi cum îl cheamă.
Amin. A preluat puterea, da?
Ai picat la un moment potrivit.
Fac ce pot să ajut.
- Neaţa, Nicholas. - Neaţa.
- Deci, ce zici? - Da, e bine.
Poftim înăuntru.
Aici operăm. Proceduri simple, în mare parte.
- Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa.
Cîţi doctori sînt aici?
Eu şi cu tine.
- Bună dimineaţa, soră. - Bună dimineaţa.
Este interesant că
80% din localnici încă preferă vracii.
Uneori simt că mai sînt atît de multe de rezolvat.
- Gata? - Da.
Gata.
Aşa. Da.
Da, mulţumesc.
OK, şi încă o dată. Cine urmează?
Ce nume frumos. Pot să văd?
Eşti gata? Haide, Angela.
Dr Merrit.
Ce este?
- Complicaţii cu bebeluşul lui Mugisha. - Mă duc eu.
Nu, mai bine merg eu. O cunosc pe mamă.
Scuze.
Mă întorc într-o oră sau două.
Bonny.
- Hai cu mine. - Salut, Bonny.
- Sper să nu te superi, dar... - Dar?
Nu pari un candidat potrivit pentru acest tip de muncă.
De ce? Pentru că nu port sandale cu şosete?
Exact.
Şi eu vreau să ajut, să ştii.
- Serios? - Da, serios.
Dar vreau să mă şi distrez. Un pic de aventură, ceva diferit.
- Vrei cam mult. - Chiar aşa?
Doctore.
Un gol superb pentru Scoţia.
- Ai jucat bine. - Bonny, de ce cîntă femeile?
Nu ştii? Vine preşedintele în sat.
Unde e Dr Merrit?
S-a dus în oraş după provizii.
Haide. Am crezut că eşti măcar puţin curioasă să vezi noul şef.
Eu nu lucrez pentru Amin.
Bine. Am înţeles.
Mă gîndeam că poate ne distrăm.
OK.
Amin.
Uganda.
Uganda. Uganda.
Şi vreau să vă promit
că acesta va fi un guvern bazat pe acţiuni, nu pe vorbe.
Vom construi şcoli noi,
drumuri noi
şi case noi.
Oi purta eu uniforma de general,
dar,
în inima mea, sînt un om simplu ca voi.
Ştiu cine sînteţi şi ce sînteţi.
Eu sînt unul dintre voi.
Întrebaţi soldaţii mei.
Toată viaţa mea, nu am mîncat înainte să mănînce soldaţii mei.
Aşa va fi de acum înainte în Uganda.
Împreună, vom face ţara asta mai bună.
Şi mai puternică.
Şi liberă.
Uganda.
- Îţi ajunge cît ai văzut? - Poftim?
Îţi ajunge cît ai văzut?
Mai stăm două minute.
- Putem să plecăm acum, te rog? - OK.
Aşa cîntau şi pentru Obote,
pînă le-a transformat economia într-un cont bancar personal.
- Haide, dă-i omului o şansă. - Vorbesc serios.
Mai vorbim noi în vreo doi ani.
Ce se întîmplă?
Iisuse.
- Care e problema? - Caută un doctor.
- Preşedintele a suferit un accident. - Trebuie să mergem. Vă urmăm.
Doamne. Îngrozitor.
Mîna mea.
Am mîna ruptă.
Ia ţăranul ăla din faţa mea.
Vino aici.
Sînt Dr Garrigan. Am auzit că aveţi o problemă cu mîna. Aş dori să o examinez.
Poftiţi. Puteţi ridica degetul mare aşa?
- Cum e? E OK? - Da.
Sarah, avem nevoie de o atelă. Poate să ajute cineva vaca aia?
Nu cred că e ruptă. Cred că e doar luxată.
Vă rog, suferă!
Puteţi să ţineţi asta acolo cu cealaltă mînă, vă rog?
Sarah, poţi să vorbeşti cu fermierul despre vaca lui, te rog?
Sarah, ce se întîmplă?
- Să omoare cineva animalul ăla! - Încerc să le explic.
În numele lui Dumnezeu.
Îmi pare rău.
- Nu puteam să mă concentrez. - Mi-ai luat pistolul. Cine eşti?
Sînt Dr Nicholas Garrigan. Lucrez la tabăra medicală din Mogambo. Sînt doctor.
Eşti englez?
Sînt scoţian.
Scoţian. De ce n-ai zis aşa? Am luptat cu scoţienii împotriva lui Mau Mau.
Soldaţi excelenţi. Tare curajoşi. Oameni cu adevărat buni.
Să-ţi spun ceva, dacă aş fi altceva în afară de ugandez, aş fi scoţian.
Da. Serios?
În afară de părul roşcat, care sînt sigur că e atractiv pentru femeile voastre,
dar pe care noi, africanii, îl considerăm dezgustător.
Mulţumesc, Dr Garrigan. Ai făcut o treabă foarte bună.
Te rog.
Îmi dai mie tricoul ăsta? Fiului meu, Campbell, i-ar plăcea enorm tricoul ăsta.
- Aveţi un fiu pe nume Campbell? - Da.
Poate accepţi cămaşa mea în schimb.
Da. Desigur.
Mulţumesc.
Vezi? Acum eşti general, ca mine.
Salută, te rog.
Acum trebuie să plec.
Pun pariu că valorează ceva bani.
Încă nu-mi vine să cred cum ai omorît vaca aia.
Eşti nebun.
- În orice caz, eu... - Vrei să bem un păhărel pe prispă?
Nu, mulţumesc. Nu vreau, serios.
Nicholas, trebuie să plec.
Uite, nu e nimic, bine? Doar bem ceva şi atît.
Doamne.
Nu pot să fac asta.
Ce?
Soţul meu e om bun.
Doamne. Ce ridicol sună.
Vreau ca tu să înţelegi de ce sînt aici.
- E în regulă. Înţeleg. - Ba nu înţelegi.
- Îmi pare rău. - Nu face nimic.
Uneori,
cînd eşti căsătorită cu un om atît de bun,
e... te face să te simţi...
Ca dracu.
Tatăl meu e la fel.
Şi...
e plăcut să fii observată de altcineva.
- Nu pot. - Sarah, e...
- Îmi pare rău. - E în regulă.
- Nu, nu o face, te rog. - E în regulă.
Te rog.
Nicholas, au venit nişte oameni să te vadă.
Vin imediat, David.
Sigur.
- Bună dimineaţa, Doctore. - Neaţa.
Mă numesc Jonah Wasswa, Ministerul Sănătăţii.
Am fost trimis de Excelenţa Sa Preşedintele Amin.
- Doreşte să vă roage ceva. - Ce?
Îi spui tu lui David să reprogrameze excursia pentru vineri?
Revin cît de repede pot. Cred că vrea să îi schimb bandajul. Ne vedem mai tîrziu.
- Mă numesc Masanga. - Încîntat. Eu sînt Nicholas.
Încîntat de cunoştinţă, dle Nicholas. Bun venit în maşina preşedintelui.
Cred că sînteţi preşedintele.
Casa preşedintelui.
Vă rog, luaţi loc.
- Excelenţa Sa va sosi într-un moment. - Cine e dînsul?
- Dr Junju. Fostul ocupant. - Ce ocupant?
Al postului de doctor personal al preşedintelui.
Ţineţi-vă bine armele, oameni buni.
Mă bucur să te văd din nou, Dr Garrigan. Vezi, Jonah?
El e un om de nădejde, cineva care nu se teme să spună ce gîndeşte.
Aşadar, ce zici, Nicholas? Accepţi postul?
Îmi cer scuze.
Vreţi să fiu doctorul dumneavoastră?
- Vrei să serveşti Uganda? - Da, vreau.
Atunci cum o poţi face mai bine decît să ai grijă de sănătatea preşedintelui?
Îţi spun eu, nu va fi dificil
pentru că eu, însumi, sînt un bărbat într-o stare perfectă de sănătate.
În plus, ştiu exact cînd o să mor.
Mi s-a arătat într-un vis.
Aşa că nu trebuie să-ţi faci griji dacă o să greşeşti.
Regret nespus. Mă simt foarte onorat, dar...
Nicholas, înţeleg.
Eu, însumi, nu am vrut să fiu preşedinte,
dar oamenii, ei au vrut să fie aşa.
Ascultă-mă pe mine. Asta e foarte important.
Aici, în Kampala,
vei avea ocazia să creezi un nou serviciu de sănătate pentru această ţară,
ceva care o să ajute milioane de oameni.
Îmi pare rău. Am o datorie către misiunea din Mogambo
şi i-aş dezamăgi foarte tare. Înţelegeţi?
E vorba de femeia cu care te-am văzut. Vrei să te întorci să fii cu ea.
Nu neapărat.
E vorba de femeie.
De ce nu îi spui şi ei să vină aici, cu noi?
Nu e atît de simplu. E complicat.
De ce?
E căsătorită?
Da, e căsătorită.
Doctore.
Doctore, eşti foarte nebunatic.
Eu?
Acum eşti şi mai interesant.
Femeile măritate sînt mereu cele mai pasionale.
- E adevărat. - Sînt atît de recunoscătoare.
Îmi pare rău că ţi-am irosit timpul.
Nu, nu.
Maşina mea te va duce înapoi dimineaţă la prima oră.
Dar, între timp, în seara asta avem o cină oficială.
- Te rog, o să vii şi tu? - Cu cea mai mare plăcere. Mulţumesc.
Ai costum închis la culoare?
Nu, nu am.
Apropo, cît o să mă coste?
Nimic. Îl punem în contul preşedintelui.
Pot să...
Stai!
- Ce se întîmplă? - Oamenii lui Obote. Sînt peste tot.
- Serios? - Da.
Sînt comunişti, înţelegeţi?
Fie vorba între noi, Amin e mai bun decît ei.
A fost în armata britanică. Puşcaşii regelui.
Jamshid, împachetează şi trimite-le la Ambasadă.
OK, mulţumesc.
Da, e puţin imprevizibil, dar are o mînă fermă.
Singurul lucru pe care îl înţeleg africanii cu adevărat. Mulţumesc, Jamshid.
Într-a mă-tii, amice! Englezi nenorociţi!
- Bună seara. Ce faceţi? - Nicholas. Ce bine îmi pare că ai venit.
- Şi mie. - Te rog, pe aici.
Să-ţi fac cunoştinţă cu soţiile mele. Scuze.
Ea e Malyamu. E prima soţie. Mi-a oferit cinci copii.
Bună seara.
Ea este Nora. Mi-a oferit trei copii.
Bună seara.
Şi ea este Kay.
Da. El este Dr Nicholas Garrigan.
- Mi-a salvat viaţa. - Serios, i-am bandajat mîna şi atît.
- Nu fi modest. - Trebuie să-ţi mulţumesc pentru tricou.
Da. Înseamnă că eşti mama lui Campbell?
- Da. - E o plăcere să te cunosc.
Vino. Trebuie să cunoşti nişte oameni.
El este Ambasadorul Angliei, dl Perkins.
- Bună seara. - Bunul meu prieten, Dr Nicholas Garrigan.
- Şi colegul dînsului, dl Stone. - Bună seara.
Da, am făcut cunoştinţă.
Vorbim mai tîrziu.
Am auzit tot felul de lucruri despre tine.
Da, înţeleg că preşedintele ţine foarte mult la tine.
- Nu, nu chiar. - Ce crezi despre el?
Cred că face o treabă excelentă. Dumneata nu?
Da. Sînt multe de rezolvat, dar joacă destul de corect.
Da, e de-al nostru.
În orice caz, e plăcut să mai ai un englez în preajmă.
- Scoţian. - Poftim?
Sînt scoţian.
Doamnelor şi domnilor.
Prieteni, vă vorbesc acum, pentru că dacă aştept pînă mai tîrziu,
veţi fi prea beţi să-mi auziţi vocea.
Aici a început civilizaţia.
Aici în Africa.
De aici au furat grecii filozofiile lor
şi de aici şi-au luat arabii medicamentele.
Noi, ugandezii, trebuie să fim mai mîndri de istoria noastră.
Sîntem o naţiune africană independentă,
trăim în pace şi avem putere economică.
Puterea omului negru.
Aşa cum voi toţi aţi crezut că nu e posibil.
Acum mergem la masă.
Mîncarea din seara asta este mîncare locală,
specialităţi tradiţionale.
Şi nici un fel nu e din carne de om.
Asta e ultima glumă.
Vă rog, veniţi repede. Preşedintele e foarte bolnav.
M-au otrăvit. Încearcă să mă asasineze.
Trebuie să vă examinez stomacul.
Oamenii lui Obote sînt peste tot. Mă vor mort.
Trebuie să fac asta. OK?
Încă o dată.
OK.
Cred că ştiu ce e. Trebuie să ascult.
Cred că ştiu ce e. Staţi puţin.
Aşa. OK?
Vă rog să staţi pe acest taburet.
Ce faci?
Vă apăs pe stomac. Vă rog să vă ridicaţi la trei.
Unu, doi, trei.
Dă-i drumul.
Mă simt mult mai bine.
Da, eşti un doctor bun. Mulţumesc.
În viitor să nu mai amestecaţi berea cu aspirina.
- Asta era cauza? - Cred că da.
Mi-e ruşine că m-ai văzut aşa.
Mi-era frică.
Sînt doctor. Tot ce se întîmplă între noi e confidenţial.
Am făcut un jurămînt.
Dar un om care îşi arată frica
este slab, este un sclav.
Dacă ţi-e frică de moarte înseamnă că meriţi să-ţi păstrezi viaţa.
Vezi? Eşti doctor,
şi mai eşti şi filozof.
Da. Acum am o viaţă bună.
Te rog, ia loc.
Stai aici.
Eu vin dintr-o familie foarte săracă.
Cred că trebuie să ştii asta. Tata m-a părăsit cînd eram copil.
Armata Britanică a devenit casa mea.
M-au luat ca om de serviciu în bucătărie,
curăţam cratiţe.
Mă băteau.
"Construieşte zidul ăsta, Amin."
"Sapă latrina asta, Amin."
Şi acum, iată-mă,
sînt Preşedintele Ugandei.
Şi cine m-a pus aici?
Englezii au făcut-o.
Ce poveste.
- Noapte bună, Nicholas. - Noapte bună, domnule.
- Bună. Sarah, sînt Nicholas. - Unde eşti?
Sînt tot în Kampala.
Mulţumesc.
Preşedintele mi-a oferit o slujbă. În mod normal, nu aş fi acceptat,
dar ţinînd cont de împrejurări,
cred că e o idee foarte bună.
Înţeleg.
- David va fi dezamăgit. - Îi voi scrie lui David.
Desigur.
Sper să poţi ajuta acolo la fel de mult pe cît ai fi putut ajuta aici.
Mă sună cineva. Trebuie să plec.
Sigur.
Bun, pa, Sarah. Ţinem legătura.
La revedere.
Cînd nu tratezi preşedintele sau familia lui, poţi ajuta spitalul cu expertiza ta.
Aici e unul dintre noile saloane medicale.
Mai jos sînt sălile de operaţie, pentru care a plătit preşedintele.
- Da, domnule. - Salut, Doctore.
Bine aţi venit la Mulago. Dr...?
Garrigan. Bună ziua.
Sper să găsiţi spitalul la standardul cu care sînteţi obişnuit.
Mă scuzaţi. Dînsul cine e?
Predecesorul tău, Dr Junju.
- Nu-l băga în seamă. - Mă scuzaţi, dle.
A sosit.
- Mă scuzi un moment. - Sigur.
- Bună ziua. - Îmi pare bine de cunoştinţă.
Dr Garrigan.
Mă aprovizionam cu chinină.
- Deci, te-ai decis să rămîi? - Da.
Excelent. Vroiam să-ţi spun că dacă ai nevoie de ajutor de orice fel,
te rog, nu ezita.
Acum eşti cel mai bun prieten al meu?
Ţinem legătura.
De ce?
Ţinînd cont că eşti atît de mult implicat
în ascensiunea preşedintelui la putere,
consulatul m-a rugat să îţi spun că am luat la cunoştinţă
relaţia personală unică pe care o ai cu Preşedintele Amin.
Dacă simţi nevoia să-ţi clarifici părerea cu privire la detaliile relaţiei,
noi, desigur, salutăm orice clarificare simţi nevoia să împărtăşeşti cu noi.
E vreo şcoală specială unde vă învaţă să mîncaţi atîta rahat?
Te rog, ţine legătura.
Să fii sănătos.
Omul ăsta o să omoare preşedintele.
Deci Nicholas se duce la vacă şi o împuşcă în cap.
Pe locuri. Fiţi gata.
Start!
Amin.
Am cîştigat.
- OK. Nicholas. - Nu, nu.
- Înainte să uit, trebuie să te rog ceva. - Orice.
O să fiu în Libia săptămîna viitoare, şi e nevoie să mă înlocuieşti la o întîlnire.
- Ce fel de întîlnire? - O chestie simplă de gust şi bun simţ.
Nu pot să mă gîndesc la cineva mai potrivit.
Domnilor. Vă rog nu vă ridicaţi. Preşedintele îşi cere scuze.
A trebuit să plece în ultimul moment, şi m-a rugat să-l înlocuiesc.
- Şi dumneavoastră sînteţi? - Nicholas Garrigan. Doctorul personal.
- Doctorul personal? - Da.
- Şi dvs cine sînteţi? - Ministrul de Externe al Austriei.
Dînsul este Dr Rommel, un arhitect de elită,
şi Dr Bruner de la Institutul de Inginerie Civilă.
Împreună, facem prima ofertă.
Ofertă, sigur.
Pentru ce, mai precis?
Îmi place mult.
O alegere bună. Modernă, elegantă.
Un simbol al viitorului Ugandei.
Aici vom găzdui următorul Congres Pan-African.
- Frumos. - Cei mai apropiaţi consilieri ai mei.
Tweedledum şi Tweedledee.
- Uite ce a făcut Nicholas pentru mine. - Frumos.
- Nu am făcut nimic. A fost... - Prostii.
Ai un ochi foarte bun.
Jonah, nu are nici un pic de gust.
Uită-te la el.
Pînă şi costumele lui arată aiurea.
Nu-i aşa, Jonah?
- Ce vrei, Jonah? - Am documente care trebuie semnate.
Pleacă. Le semnez mai tîrziu.
Nu-mi place cum se uită omul ăla la mine.
- Nu se uită ciudat la mine? - Nu.
Nu, nu pot spune că am observat asta.
Lărgirea cutiei toracice
şi aspectul reticulonodular indică tuberculoză.
Dar, dar poate fi...
Ce a fost aia?
Închisoarea Makindye, unde sînt ţinuţi oamenii lui Obote.
Ai auzit?
Dr Garrigan.
Veniţi repede, vă rog. Fiul preşedintelui e bolnav.
Ce-l doare?
Mă auzi, copile? Te implor să te opreşti, Mackenzie.
- OK. Mulţumesc. Vă daţi la o parte? - Termină, Mackenzie, te rog.
- Bună. E epileptic? - Nu ştiu.
- Cum? A mai păţit asta pînă acum? - Da.
Bun, OK. Poţi să-i ţii genunchii la piept? Cealaltă mînă aici, în spate.
- El e Campbell? - El e Mackenzie.
Mackenzie. Bun.
Mackenzie, eu sînt Dr Garrigan, OK?
Te rezolvăm şi te ducem la spital.
Nu. Preşedintele nu va permite asta. Trebuie să facem ce putem de aici.
- Copilul trebuie dus la spital. - Te rog.
Te rog.
E în regulă. Mama e aici.
Mama e aici. O să fie bine.
OK.
Gata.
- Asta e. - Mulţumesc. Mulţumesc, Doctore.
Am crezut că-l pierd.
O să-şi revină.
Poţi să dai jucăriile jos din pat, te rog?
Ce băiat mare!
Băiat mare. Gata.
- OK, iubire. Îmi pare atît de rău. - E OK. Nu-ţi cere scuze.
Nu-ţi cere scuze.
- Deci aici locuieşti? - Da.
De ce nu stai cu celelalte soţii?
De cînd l-am născut pe Mackenzie, soţul meu preferă să locuim undeva mai privat.
Asta e ridicol.
Cred că fiul tău are epilepsie. Este o boală tratabilă.
- Preşedintele vă vizitează aici? - Vizitează copiii, nu pe mine.
Eu sînt o piază rea.
OK.
O să-l programez pe Mackenzie la spital. Bine?
Am să-i spun preşedintelui cît de mult ne-ai ajutat.
Bună dimineaţa, Nicholas.
Nu puteam să plec fără să-ţi mulţumesc pentru că mi-ai ajutat fiul.
- Nu face nimic. - Ţi-am adus un cadou mic.
Orice doctor trebuie să aibă propria ambulanţă.
- Pentru mine? - Da, vino. Cea de aici este a ta.
- Ce zici? - Sînteţi serios? E un cadou extraordinar.
Eşti mulţumit? Hai să o probăm. Du-mă la aeroport. Plec în Libia cu afaceri.
- Nu credeţi că trebuie să mă schimb? - Repede.
- Acum? - Da.
Sînt gata imediat.
- Eşti confortabil aici? - Foarte, mulţumesc.
Deci oamenii lui Obote au atacat închisoarea?
Da.
Am auzit focuri de armă de la spital.
- Da. Soldaţii mei i-au oprit. - Am crezut că or să fie mulţi răniţi.
Vrei să-ţi conduci maşina? Vreau să te văd la volan. Vino. Te rog.
Haide.
Deci, nu-ţi place modul cum îmi tratez fiul.
Nu, nu-mi place.
Îl ţineţi ascuns acolo, îi ruinaţi viaţa.
- Băiatul ăla are tot ce-şi doreşte. - În afară de tratamentul care l-ar salva.
Are confort, o viaţă de lux.
Banii, domnule, nu pot substitui totul.
Nicholas, nu ai fost niciodată sărac.
Şi Kay? Nu credeţi...?
Nu vorbi despre lucruri pe care nu le înţelegi.
Dar preocuparea ta m-a impresionat
şi o să mă gîndesc la asta.
Ştii, îmi place tipul ăsta de conversaţie sinceră.
Da, îţi respect onestitatea şi părerile.
Mergi.
Treci pe lîngă.
Dă-i drumul.
Oamenii lui Obote. Sînt sigur de asta.
Dacă nu eram în maşina ta...
Mi s-a arătat în vis. Nu mă pot omorî.
Am visat asta.
Cineva i-a informat pe oamenii lui despre călătoria mea.
Cineva m-a trădat.
Nu pot să am încredere în nimeni.
Sînt înconjurat de trădători.
Masanga.
Nicholas.
Îl cunoşti pe Masanga.
El e unul din oamenii mei.
El va avea grijă de toate problemele de securitate de acum înainte.
Da, domnule.
- Tu ai grijă de mine şi de ţara asta. - Da, domnule.
Unde e Jonah Wasswa?
Unde e? Am nevoie de ministrul meu.
Un ministru trebuie să fie lîngă preşedinte.
- Unde e? - Nu ştiu.
Şi te numeşti cel mai apropiat consilier al meu.
Vezi? Aceşti soldaţi fideli, au prins criminalii deja.
Să nu-ţi fie milă de ei, Nicholas.
Oamenii ăştia, ţi-au vrut moartea.
De ce aţi încercat să mă omorîţi?
Nu mor pînă nu decid eu.
Uitaţi-vă la mine.
Lucraţi pentru el. Obote.
Pentru beţivul ăla prost.
Vreţi să mă omorîţi pentru un beţiv prost?
Uganda mă iubeşte
pentru că sînt fidel
şi sînt cinstit.
Sînt preşedintele vostru.
Vino, Nicholas. Ăsta nu e un loc pentru noi.
Pe astea vi le citesc mai tîrziu. Restul sînt hîrtii proforma de semnat.
Am lăsat o listă mică de echipament medical pentru fostul cabinet din Mogambo.
Mai este ceva, Nicholas?
Probabil că nu e nimic, domnule.
Poftim?
Eşti cel mai apropiat consilier al meu.
Te rog, spune-mi ce te frămîntă.
Aseară, am fost să beau ceva la Holiday Inn.
Şi l-am văzut pe Jonah Wasswa vorbind cu un tip alb la bar.
Ceva la afacerea asta nu miroase a bine.
Probabil că nu e nimic, dar ar fi bine să discutaţi cu el.
Doar să vorbiţi.
După cum am zis, poate că nu e nimic.
Noapte bună, domnule.
- Ce faceţi? - Foarte bine. Dumneavoastră?
Foarte bine.
Foarte bine, Mackenzie.
- Bravo. Mergi şi arată-i şi fratelui tău. - OK.
Salutare.
Arată mult mai bine.
Îi e mult mai bine.
Celălalt e Campbell. El e cel care are tricoul de la tine.
Eşti un bărbat rafinat.
Mami.
Te rog. La revedere.
- Mă împinge, mami. - Încetează.
Termină, Mackenzie.
- Visezi cu ochii deschişi? - Uitîndu-mă la tine Stone, sper să visez.
Mă gîndeam că eşti cu preşedintele în vizită la Londra.
- Nu. E nevoie de mine aici. - Sper că nu şi-a pierdut iarăşi cumpătul.
- Poftim? - Am citit un articol în ziarul Times.
L-ai citit? Se pare că a dispărut un judecător care l-a condamnat pe Amin.
- Nu a fost văzut de cinci zile. - Sigur există o explicaţie logică.
Treaba e că am primit rapoarte asemănătoare de peste tot din ţară,
oamenii care vorbesc împotriva regimului dispar fără urmă.
Dacă acuzi preşedintele, de ce nu o spui pe şleau.
Speram că poţi clarifica lucrurile.
Să le ia dracu de clarificări, Stone. Să le ia dracu.
Nu încetaţi să mă uimiţi.
Cum vedeţi că un preşedinte african independent dobîndeşte ceva,
vă aruncaţi jucăriile de supărare că a făcut-o fără voi.
E un pic dur, dar la ce te aştepţi?
Crezi că oamenii lui Obote stau şi aşteaptă clarificări?
Uită-te la mine.
Asta e Africa. La violenţă răspunzi cu violenţă.
Altfel eşti mort.
Atunci poate vei binevoi să-mi explici
unde se află ministrul sănătăţii, Wasswa.
Ce?
Păi şi el e dat dispărut.
Dar, cum spuneai şi tu, sînt sigur că există o explicaţie banală.
Mă văd mai tîrziu cu cel care a scris articolul.
Poate vrei să vii şi tu, să mai clarifici situaţia.
- Bine. O să vin. - Pe la şase?
- Da? - Trebuie să discut cu ministrul.
Mă tem că e ocupată.
Aveai dreptate.
Ministrul sănătăţii a dispărut.
- Se pare că a fugit în Tanzania. - Cum? Jonah Wasswa?
A deturnat fonduri de sute de mii de lire.
Unii zic chiar că s-a alăturat exilaţilor lui Obote.
- Mi se pare foarte greu de crezut. - Urma să încheie un contract important.
Penicilina salvatoare de vieţi pentru mase.
Ştiu bine asta. Eu i-am aranjat întîlnirea cu omologul său Sud African
la Holiday Inn.
Şi, povestea asta cu deturnarea,
e oficială?
- Da, este. - Şi pot să vă citez în ziar?
- Poftim, să mă citaţi? - Nu direct, desigur.
Ca purtător de cuvînt al guvernului.
Purtător de cuvînt al guvernului?
OK.
Domnule Preşedinte.
Am venit să-mi iau rămas bun.
Plec acasă.
Domnule Preşedinte.
Te-am păcălit. L-am păcălit.
Nicholas, îţi prezint sosia mea, Muyenga.
Uită-te la el. Exact la fel, doar că...
Ce zici, Nicholas? Arată la fel de bine ca mine?
- Nu. - Vezi?
Nicholas e de acord. Eşti mult mai urît decît mine, Muyenga.
Uite, Nicholas. Mai am unii.
Toţi fac parte din planul căpitanului Masanga pentru securitatea mea personală.
- Deşteaptă treabă. - Mda.
Nicholas.
Ce e povestea asta cu plecatul tău acasă?
Mi-aţi spus odată că mă respectaţi pentru că nu mi-e frică să spun ce cred.
Spune.
E treaba cu Wasswa.
Nu pot.
E oribil. Îmi tot vine în minte clipa cînd v-am cerut să vorbiţi cu el.
Ăsta nu sînt eu.
Trebuie să plec acasă acum.
Nu poţi.
- Poftim? - Treaba ta nu s-a terminat aici.
Dar eu n-am venit aici să termin nimic.
Mi-ai promis că o să ajuţi la construirea unei noi Ugande.
Ai depus un jurămînt.
Jurămîntul de confidenţialitate al doctorilor. Toţi îl depunem.
- Nu are nimic de-a face cu Uganda. - Nimic?
Nimic nu iese din nimic.
Ai o conştiinţă. Ştiu că ai.
De asta ai venit aici de la bun început.
Sau eşti ca toţi ceilalţi englezi?
Veniţi aici doar pentru sex, după care plecaţi?
Nu.
Cum altfel ţi-aş putea încredinţa familia mea?
Eşti ca şi fiul meu.
Sînt Nicholas Garrigan.
Şi sînt din Scoţia. Acolo e casa mea. Vreau să...
Casa ta e aici.
Vă rog. Doar... Vă rog.
Nu fi prost.
Dacă pleci acum, ce or să creadă despre tine şi Jonah Wasswa?
Ce tot spuneţi acolo? Eu am zis să vorbiţi cu el.
Nu te minţi că n-ai ştiut.
Eşti mai puternic de atît.
Dar, totuşi, eu n-am vrut să moară.
Dar ai făcut-o.
De ce? Vrei să ştii de ce?
Ai făcut-o pentru că mă iubeşti.
Ai pătruns adînc în sufletul ţării mele.
Uganda.
Uganda te îmbrăţişează.
Ce-ţi trebuie ţie e să te distrezi un pic.
Nicholas. Pe unde ai umblat?
Vreau să ţi-o prezint pe Betty.
Şi asta e sora ei, Joy.
Joy o să se ocupe de tine în weekend.
- Bună. - Bună.
Şi acum, să înceapă jocurile.
Nicholas, nu ştiai că avem cowboys în Uganda.
Ministrul de finanţe.
Să vină aici.
Încă un whisky, te rog.
Dă-mi voie să-ţi spun, Nicholas, că ţi-ai ales o viaţă minunată.
Vrei să mă omori pe mine pentru prostănacul ăla beţiv?
Dr Garrigan.
Iisuse Cristoase, arăţi minunat.
Ştii ceva? N-am ce căuta aici.
Ar trebui să fiu în Scoţia cu tatăl meu.
Să mă îngrijesc de bătrînele, că aici am dat-o-n bară.
Kay, am dat-o-n bară.
Nu aici.
- Fă cîţiva paşi cu mine. - Ce?
Fă cîţiva paşi cu mine.
Sînt terminat.
Ştii că acum a pus dansatoarele pe mine?
Unde mergem?
Nu ştiu.
- Nicky. - La naiba. E dansatoarea.
Pe aici. Haide.
Hai după mine.
La naiba.
Aşa a fost dintotdeauna.
Doar că n-a vrut s-o arate pînă acum.
Trebuie să pleci cumva de aici.
Încă mă mai ascultă.
Nu mai poate să aibă încredere în nimeni.
Aştept pînă se înrăutăţeşte situaţia.
S-a înrăutăţit deja.
De tot.
- Nimic. - Ce e?
Mi-a venit în cap imaginea asta nebunească cu noi doi luînd masa cu părinţii mei.
"Mai doriţi tocăniţă, doamnă Amin?"
Trebuie să pleci de aici.
- Ce se întîmplă? - Habar n-am.
Şi dacă ne-a văzut cineva?
Aşteaptă două minute şi ieşi după aceea.
Du-te.
La dracu.
Dr Garrigan.
E 4 dimineaţa.
Putem sta puţin de vorbă?
- Whisky? - Da.
Mi-au luat paşaportul.
Spuneaţi că dacă m-aţi putea ajuta vreodată cu ceva...
Trebuie să scap de aici cît mai pot.
Speram că m-aţi putea ajuta.
- Vă rog. - "Vă rog." Nu sună rău.
Ai idee ce se întîmplă în ţara asta, Dr Garrigan?
Întrucîtva.
La ţară nici măcar nu se mai obosesc să mai sape morminte.
Pur şi simplu îi dau la crocodili.
Aici, în Kampala, chiar sub nasul nostru, i-a eliminat pe toţi cei din opoziţie.
Mii de membri ai triburilor Acholi şi Langi din armată.
Nici măcar nu se mai chinuie să se ascundă.
Pînă şi pe cei din propriul său cabinet.
Prietenul tău, ministrul sănătăţii.
Omul ăsta chiar încerca să-şi ajute ţara.
Se pare că Idi înţelege mereu greşit, nu-i aşa?
Doamne Dumnezeule.
Scoate-mă de aici.
Trebuie să-ţi cîştigi dreptul de trecere mai întîi.
Cum?
Ştii cum ţi se spune?
Maimuţa lui albă.
Sînt doctorul lui.
- Treaba mea nu e să-l judec. - "Sînt doctorul lui."
Asta e justificarea ta? Ce jalnic. Cară-te, Garrigan.
Nu eliberăm paşapoarte maimuţelor ca tine.
Mai ales celor care au mîinile pătate de sînge.
Sînt cetăţean şi am drepturi.
Bagă-ţi-le undeva. Faci exact ce spun eu, altfel nu mai scapi de aici.
Eşti doctorul lui. Ai mai mult acces la el decît oricine altcineva.
Bineînţeles, o să-ţi facem noi rost de...
tot ce-ţi trebuie.
Vreţi să-l omor?
Cu zvonuri despre violarea drepturilor omului şi proasta gestiune,
situaţia din Uganda s-a deteriorat dramatic în ultimele luni.
..construirea a zece noi spitale a trebuit amînată, şi tot restul celor...
Ne e din ce în ce mai greu să obţinem informaţii certe din ţară.
..a acuzat Anglia de tentativă de asasinat.
..aşa că politica sa este din ce în ce mai imprevizibilă.
Guvernul britanic şi-a încălcat promisiunile făcute Ugandei.
Din acest motiv, am hotărît să expulzez toţi asiaticii din această ţară.
Oamenii ăştia sînt nişte profitori.
Vor să mulgă vaca fără s-o scoată la păscut.
Asta nu mai poate continua. Au 90 de zile să plece.
Sînt prea bolnavi ca să plece.
Ia mîinile de pe el. E un om bolnav. Cum îndrăzneşti?
Nu mă interesează cine ţi-a dat ordin. Nu poţi să vii într-un spital...
Ne obligă rudele bolnave să plece.
Aici e un spital.
Scoate-ţi oamenii de aici, acum.
Mă voi plînge personal preşedintelui.
Eşti bine?
Mă ocup eu de asta.
Încercaţi să vă ajutaţi poporul, înţeleg asta, dar Uganda nu e pregătită, domnule.
Dacă îi expulzaţi pe asiatici, economia se duce de rîpă,
ca să nu mai vorbim de reputaţia dumneavoastră peste hotare.
De asta ai venit aici?
Ca să pledezi pentru croitorul tău asiatic?
Lucrurile astea nu te privesc.
Tu eşti doar un medic.
Eşti un nimeni.
Ieşi afară.
Afară.
- Ce-am făcut? - Cine...? Kay, tu eşti?
O să ne omoare, Nicholas. O să ne omoare.
Trebuie să scap de sarcină.
O să mă omoare, Nicholas.
Trebuie să scap de sarcină.
- Ce ne facem? - Nu ştiu.
Vreau s-o faci tu. Te rog. Eşti doctor. Ştiu că poţi.
- Ştiu că poţi s-o faci, Nicholas. - Nu, nu se poate.
Nu pot să fac asta.
Nu e o operaţie simplă. Trebuie făcută în spital.
Trebuie să...
Dacă refuzi să faci ceva acum, trebuie să găsesc o altă soluţie.
O să trebuiască să mă duc într-un sat. Asta vrei?
Nu, sigur că nu.
Vino-ncoace. Orice, dar nu asta. Înţelegi?
O să găsesc o soluţie.
Promite-mi că nu ieşi din casă.
Te rog, promite-mi că nu ieşi din casă.
Promite-mi ceva...
Promite-mi că o să fie bine.
Promit.
O s-o facem dimineaţă, la prima oră.
Kay Amin?
- Soţia preşedintelui? - Da.
- Nu. N-avem cum să facem asta aici. - De ce nu?
E spitalul preşedintelui. N-are cum să nu afle.
- Am putea fi discreţi. - Nu.
Ne-ar ucide, şi pe ea şi pe noi.
- E prea riscant. - Ce altă opţiune are?
Să se lase măcelărită pe undeva prin vreun sat?
Haide, Thomas. Ştii ce înseamnă asta.
E singura opţiune pe care i-ai lăsat-o tu.
Dar presupun că nu ţi-a trecut prin cap să-ţi pui întrebarea.
Un bărbat alb cu o femeie de culoare.
La ce i-ar fi trebuit asta?
Bine.
O s-o fac eu atunci.
Preşedintele vrea să te vadă. Acum.
Îmi explodează capul.
Nu pot să gîndesc. Nu pot să dorm. Uite.
Ziarele britanice zic că-s nebun.
Ziarele americane mă fac canibal.
Arăt eu a canibal?
Astea sînt minciuni. Ar trebui să-i dau afară o dată pentru totdeauna.
Numai presa din Uganda de acum încolo.
- Vreţi ceva de cap? - Nu.
- Poate ceva care să vă ajute să dormiţi? - Mai tîrziu. Vreau să-mi spui ce să fac.
- Vreţi să vă spun eu ce să faceţi? - Da. Eşti consilierul meu.
Eşti singurul de aici în care pot să am încredere.
Trebuia să-mi fi spus să nu-i dau afară pe asiatici.
- Dar v-am spus. - Însă nu m-ai convins, Nicholas.
Nu m-ai convins.
Spune-mi ce să fac acum.
Nu-i expulzaţi pe jurnalişti. Aşa vor scrie şi mai multe minciuni.
Îi invitaţi la o întîlnire faţă în faţă.
Îi fermecaţi.
Le arătaţi ce fel de om sînteţi de fapt.
Crezi c-o să meargă?
Cred că asta au nevoie să vadă.
Mulţumesc.
Mulţumesc mult, Nicholas.
Ce m-aş face fără tine?
E ceva în neregulă aici?
Nu.
- Sigur nu e? - Nu.
Nu.
- Eşti sigur, Nicholas? - Da.
Da.
Dă-mi ceva, să-mi dea putere.
- Unde te duci, Nicholas? - Am ceva de făcut.
Nu.
Trebuie să stai aici. Am nevoie de tine la conferinţa de presă.
Foarte bine, dar cum rămîne cu relatările de omucideri în masă?
Cu cine aţi vorbit? Cu englezii?
Căutaţi prin toată Uganda persoanele dispărute. Mergeţi unde vreţi.
Şi de ce ar răspîndi englezii zvonurile astea?
Pentru că mă urăsc.
Pentru că refuz să recunosc Africa de Sud,
un regim rasist, pe care ei îl sprijină.
- Şi mă şi invidiază. - De ce?
În timp ce ei mor de foame cu grevele şi protestele lor,
populaţia din Uganda mănîncă vită şi conduce maşini mari.
Eu am creat Fondul Salvării Angliei.
Nouă, ugandezilor, ne place să ne ajutăm prietenii, aşa că împreună
am economisit trei tone de mîncare şi legume pentru prietenii noştri din Anglia.
Pentru că vă asigur că au probleme economice.
Kay, e în regulă. Sînt eu, Nick.
- Cum? - Îmi pare rău.
S-a dus în sat.
Au trebuit s-o ducă la spital.
Circulă zvonul că v-aţi autoîncoronat ultimul rege al Scoţiei.
Poporul scoţian care mi-e bun prieten a văzut cum i-am învins pe englezi aici
şi vor să fac acelaşi lucru pentru ei acolo.
Femeia de acolo.
I-aţi scris reginei Angliei, oferindu-vă să-i fiţi iubit?
Eşti foarte obraznică.
Asta se întîmplă cînd îl trădezi pe preşedinte.
Asta se întîmplă cînd îl trădezi.
Nu, îmi face plăcere. Aş putea să-mi petrec tot restul vieţii făcînd sex.
Ar trebui să fie mai mult decît nişte furnicături.
Zic că i-a ajuns clitorisul pînă-n fundul gîtului.
E posibil?
Din punct de vedere medical?
Aproape orice aberaţie a naturii e posibilă.
Am dat-o drept exemplu
pentru că m-a trădat.
V-am adus pilulele pentru durere de cap pe care mi le-aţi cerut.
Bine.
Mai doreşti ceva?
Nu, asta e tot.
Atunci du-te.
Noi avem treabă.
Bună dimineaţa.
- La dracu. - Alo? Da.
Haide.
Da, domnule.
Nicholas, aici erai. Încercai să fugi de mine?
Nu.
Am nevoie de tine la aeroport imediat, să mă ajuţi cu ostaticii.
- Ostatici? - Da.
Un avion Air France a fost deturnat de fraţii noştri palestinieni.
Au aterizat aici la Entebbe.
Privirile lumii sînt îndreptate asupra Ugandei astăzi.
Haide, Nicholas. La muncă.
Cîţi pasageri?
250?
Cîţi dintre ei sînt sionişti?
Şi televiziunea -- multe camere de televiziune.
Vă rog, spuneţi-le să ducă ostaticii în clădirea terminalului.
Domnule Preşedinte, vă aşteaptă presa.
Vroiam să vă asigur că ostaticii vor primi cea mai bună îngrijire medicală.
Le pun la dispoziţie medicul meu personal.
Doctore, care e situaţia?
O femeie cu probleme cardiace a fost dusă la spital, cazuri de şoc,
şi dăm tuturor pastile contra malariei.
- Cine n-a fost examinat de doctor? - Noi.
Cîţi sînteţi acolo?
- N-aţi fost examinat încă? - Pastile contra malariei. Cum vă simţiţi?
Mulţumesc.
OK, mai e cineva?
OK. Ia-le pe astea trei. O să vina sora medicală cu apa. Soră!
Thomas.
Poţi să iei astea, te rog? Revin în două minute.
Nu. Nu o înghiţi.
Scuipă.
Uită-te la tine.
Ai făcut vreodată măcar un lucru bun?
Credeai că e doar un joc?
"O să mă duc în Africa
şi o să mă joc de-a omul alb
cu băştinaşii."
Aşa credeai?
Noi nu sîntem un joc, Nicholas.
Sîntem adevăraţi.
Camera asta
este adevărată.
Cred că moartea
va fi primul lucru adevărat care ţi s-a întîmplat.
Ascultă-mă.
Ascultă. Ştiu.
Da.
Ştiu despre tine
şi Kay.
Cum ai putut să-mi faci asta?
Sînt părintele acestei naţiuni, Nicholas,
iar tu ţi-ai insultat părintele cum nu se poate mai rău.
Eşti un copil.
Asta te face cu atît mai îngrozitor.
În satul meu,
dacă furi nevasta cuiva mai în vîrstă,
eşti dus la un copac
şi atîrnat de propria piele.
De fiecare dată cînd ţipi,
iese răul din tine.
Cîteodată durează trei zile
să te cureţi cu totul de rău.
Ridicaţi-l.
Bună seara.
Am o veste bună.
Guvernul israelian a fost de acord să participe la negocieri.
Aşa încît, în semn de bună credinţă,
toţi ostaticii non-israelieni vor fi eliberaţi.
V-am găsit eu personal un avion care să vină să vă ia.
Tot aici o să fie şi cînd ne-ntoarcem.
Israelienii, pe aici.
Israelienii, aici.
Au trimis un avion. Eliberează o parte din ostatici.
Dacă pleci acum, ajungi la ei înainte să decoleze.
Pune asta pe tine.
De ce faci asta?
Sincer,
n-am idee.
Meriţi să mori,
dar, odată mort, nu mai poţi face nimic.
Dacă trăieşti, s-ar putea să-ţi poţi răscumpăra greşelile.
Nu înţeleg.
Am obosit de atîta ură, Dr Garrigan.
Ţara asta se îneacă în ură.
Merităm mai mult.
Du-te acasă. Spune lumii întregi adevărul despre Amin.
Pe tine or să te creadă.
Eşti alb.
- Şi tu? - Soarta mea e în mîinile lui Dumnezeu.
Du-te. Acum, înainte să se întoarcă.
- Mulţumesc. - Du-te.
Du-te.
Stai.
Unde e doctorul?
Nu ştiu.
Destinaţia Paris.
Soţia mea.
Multă lume şi-a stricat relaţiile cu Israelul.
Nu doar musulmani, ci şi creştini.
48 de ore mai tîrziu, Israel atacă Entebbe
eliberează ostaticii, minus unul.
Opinia publică mondială este împotriva lui Amin.
Cînd, în sfîrşit, a fost răsturnat de la putere în 1979,
mulţimea a ieşit în stradă aclamînd.
Regimul său ucisese mai mult de 300.000 de ugandezi.
Amin a murit în exil în Arabia Saudită, pe 16 august 2003.
Nimeni nu ştie dacă aceasta era data pe care o visase.